DVD to DIVX copy V I O R E L 2 0 0 2
A P R O A P E C E L E B R U
Traducerea și adaptarea V I O R E L 2 0 0 2
În regulă, maimuțoilor. Sunteți gata să cântați ?
- Aș zice că da ! - Să cântăm atunci.
Gata, Simon ?
Gata, Theodore ?
Gata, Alvin ?
Crăciunul, Crăciunul se apropie
E timpul jucăriilor și al bucuriilor
Am fost cuminți dar nu ne mai putem abține.
Grăbește-te, Moș Crăciun, vino mai repede.
Vreau un avion care să facă bucle
Eu, eu vreau un hopa-Mitică.
Nu mai avem răbdare,
Te rugăm, Moș Crăciun, nu întârzia.
Vrei să fii ca Atticus Finch. Bun.
- Îmi place. - De ce ?
- E cinstit. - Da.
- Militează pentru corectitudine. - Da.
- Și e un bun părinte. - Așa e.
- A făcut totul singur. - Ce a făcut singur ? !
- Și-a crescut copiii. - Nu i-a crescut singur !
Cum o chema pe femeia care venea în fiecare zi la ei acasă ?
- Calpurnia. - Calpurnia. Și-a adus aminte.
- Ce zici de Boo ? - Ce-i cu el ?
Boo Radley e cel mai interesant personaj din "Să ucizi o pasăre cântătoare".
Mamă, spune-mi mai multe despre Livia.
I-a omorât pe toți, astfel ca fiul său, Tiberius, să moștenească tronul... ca și Nixon.
E prea comun.
Aceleași povești, Shakespeare, la fel ca în piesele pe care le-am văzut la Old Globe.
- Anita ? - Bună, mamă.
- Vrei ceva de mâncare ? - Nu, mulțumesc. Am mâncat deja.
- Ești sigură ? Am făcut chiftele de soia. - Nu vreau. Am mâncat deja.
Stai așa. Te-ai sărutat.
- Nu, nu m-am sărutat. - Ba da.
- Mi-am dat eu seama. - N-ai cum să-ți dai seama.
Nu numai că mi-am dat seama, dar știu și cu cine. Cu Darryl.
Ce ai sub haină ?
Nu e corect să nu putem asculta muzica noastră.
Asta pentru că se referă la droguri și promiscuitate sexuală.
Simon și Garfunkel înseamnă poezie.
Da, poezia drogurilor și a promiscuității sexuale.
Dragă, sunt pe listă.
La început, a fost untul. Apoi a venit rândul zahărului și făinii.
Șunca, ouăle, cârnații, rock'n'roll-ul, motocicletele.
Apoi, sărbătorirea Crăciunului în septembrie...
când știai că nu devine subiect de comerț.
- Ce ți-a mai rămas de interzis ? - Vrei să te opui cunoașterii.
Încerc să vă învăț principiile după care se trăiește în această lume.
Nu ești ca nimeni altcineva !
Sunt profesoară de liceu. De ce n-aș putea să predau propriilor mei copii ? Profitați !
Darryl spune că-ți folosești cunoștințele ca să mă ții din scurt.
Spune că sunt o persoană pozitivistă ...
iar tu încerci să ne crești într-un mediu negativist.
Ei bine, în mod cert, Darryl nu prea a auzit de "nu".
Nu mai pot trăi aici ! Te urăsc !
- Până și William te urăște. - Nu o urăsc.
O urăști. Nici măcar nu-ți dai seama care e adevărul.
- Lasă comediile. - Să te "ft" !
Casa asta e numai minciună !
Uite.
- Sora ta a spus cuvântul acela... - Cred că a zis "ft".
- Și care-i diferența ? - Litera U.
Arăt mult mai mic decât toți ceilalți.
Bucură-te de asta cât mai poți.
Mamă, acum e momentul.
- Nu putem aștepta până acasă ? - Mamă, oprește.
Spune-i adevărul. Spune-i ce vârstă are.
Știe ce vârstă are.
Dar ceilalți copii râd de el pentru că arată așa de mic.
Nimeni nu-l ia în seamă. L-au poreclit pe ascuns "Narc"-ul.
- Zău ? - Ce înseamnă "Narc" ?
- Un polițist de la narcotice. - Ei bine, ce-i rău în asta ?
Haideți. Nu-i mare scofală.
Am 12 ani. Am sărit direct din clasa a 3-a într-a 5-a.
Mare scofală... Sunt mai mic cu un an.
Ei au 13, eu am 12.
Nu-i așa ?
Te-am înscris în clasa întâi la 5 ani și nu ți-am spus asta niciodată.
Deci câți ani am ?
Ai 11 .
- Unsprezece ?! - Ai sărit un an în clasa a 5-a.
- Prea multe clase sărite. - Unsprezece ?!
Asta explică... destule.
I-ai furat adolescența.
Adolescența e o găselniță comercială.
Dragă, știu că te așteptai să ajungi la pubertate...
dar va trebui să mai ai un pic de răbdare.
Cine are nevoie de oameni la fel ?
Ții atât de mult să fii banal ?
Ești unic. Profită de acești ani în plus și fă ce vrei tu.
Mergi un an în Europa. Aruncă o privire împrejur.
Vezi ce-ți place ție.
Urmează-ți visul.
O să fii oricum cel mai tânăr avocat din țară.
Tatăl tău ar fi fost mândru de tine. Știa că ești un copil precoce.
Dar eu ?
Ești o rebelă și o nerecunoscătoare pentru dragostea pe care ți-o port.
Acest cântec explică de ce plec de acasă ca să devin stewardesă.
N-am putea să stăm de vorbă ? Trebuie să ascultăm muzică rock ?
Te iubesc.
Hai să fim îndrăgostiți,
Ne vom împleti norocul împreună.
Am o avere întreagă aici, în bagaje.
Hei, omule, să ai grijă de ea în San Francisco, omule.
Și a plecat
Să caute America...
Într-o bună zi... o să fii tare.
Uită-te sub pat. O să te elibereze.
Michigan mi se pare acum că a fost doar un vis...
Atenție la plantă.
Ai 18 ani și nu pot să te opresc.
A plecat să caute America.
La revedere.
O să se întoarcă.
Poate că nu așa de repede.
Am spus, fii atent, papionul său
Este chiar o cameră.
Răsucește-mi o țigară,
Cred că am una în pelerină.
Pe ultima am fumat-o acum o oră
Și am admirat priveliștea:
Ea își citea revista
Iar luna răsări deasupra unui câmp deschis.
ASCULTĂ TOMMY CU O LUMÂNARE APRINSĂ ȘI AI SĂ-ȚI POȚI VEDEA ÎNTREG VIITORUL.
Uite o teorie pe care poți să n-o iei în considerare...
...deloc.
Muzica, știi tu... adevărata muzică...
nu numai rock'n'roll-ul, te alege pe tine.
Trăiește în mașina ta, sau stă singură ascunsă în căști
știi tu, cu podiumuri ample, și coruri angelice răsunându-ți în cap.
E un loc diferit...
de vasta, benigna...
diversitate a Americii.
E o mare onoare să-l avem pe cel mai mare critic de muzică rock...
și editor al revistei Creem...
din nou acasă, în San Diego, pentru câteva zile.
- Lester Bangs. - The Doors ? Jim Morrison ?
E un bufon beat care pozează ca poet.
- Îmi plac The Doors. - Dă-mi Guess Who.
Ei au curajul să fie bufoni beți. Ceea ce-i face poetici !
Dă-mi niște White Light / White Heat.
Iggy Pop !
Amin !
Pune ăsta. Nici ăsta nu e pe lista ta de difuzare.
- Nu e cumva prea devreme pentru asta ? - Nu și pentru mine.
Acesta a fost Lester Bangs, vă vorbește Alice Wisdom, și ascultați-l pe Iggy Pop.
Deci tu ești puștiul care mi-a trimis articolele acelea din ziarul școlii.
Da. Da.
Am mai făcut de asemenea ceva articole pentru un ziar local "underground".
- Ce, ești cumva vedeta școlii ? - Mă urăsc.
O să dai peste ei din nou în lunga lor călătorie spre mediocritate.
Scrii al naibii de bine. E păcat că ai pierdut rock'n'roll-ul.
- S-a terminat. - S-a terminat ?!
Terminat. Ai venit la fix ca să prinzi ultimele note.
Ultima suflare. Ultima bâjbâială.
- Cel puțin sunt aici pentru asta. - Ce mașină de scris folosești ?
O Smith-Corona Galaxis Deluxe.
- Și îți place Lou Reed ? - Primele melodii.
În cele mai noi, încearcă să-l imite pe Bowie.
Ar trebui să fie el însuși.
- Te droghezi ? - Nu.
Isteț puști.
Obișnuiam să folosesc "speed".
Știi tu, câteodată și puțin sirop de tuse.
Stăteam treaz toată noaptea, tot scriind și scriind.
Vreau să zic, cam 25 de pagini de umplutură...
știi tu, despre The Faces, sau Coltrane.
Știi tu, doar ca să scriu dracului ceva.
În regulă. Mă bucur că te-am cunoscut.
Continuă să-mi trimiți ce scrii.
Nu pot să stau aici toată ziua de vorbă cu numeroșii mei fani.
Înțeleg.
Știi, odată ce-ai ajuns în L.A., o să ai prieteni cu duiumul.
Dar o să fie falși prieteni. Or să încerce să te corupă.
Ai o figură cinstită, iar ei o să-ți spună totul.
Dar n-ai cum să-ți faci prieteni printre vedetele rock.
- E în regulă dacă... - Dacă vrei să fii un ziarist adevărat...
știi tu, un ziarist de rock...
În primul rând, niciodată n-o să fii plătit prea mult.
Dar o să primești discuri gratis de la casele de discuri.
Iisuse.
Nimic n-o să fie controversat în ceea ce te privește, omule.
Doamne, o să devină nasol, omule. Or să-ți facă cinste cu băutură.
Ai să cunoști fete, o să zbori cu ei gratis, o să-ți ofere droguri.
Știu că pare excelent, dar acești oameni nu-ți sunt prieteni.
Sunt oameni care vor să te facă să scrii articole elogioase...
despre geniul vedetelor rock.
Și or să distrugă rock'n'roll-ul și or să sugrume...
tot ceea ce ne plăcea la el, așa e ?
Și atunci se transformă într-o industrie la modă.
Îți spun eu, te-ai ivit într-un moment foarte periculos pentru rock'n'roll.
De aceea eu cred că ar trebui să te răzgândești, să te întorci și să te faci avocat sau orice altceva.
Dar pot să-mi dau seama după fața ta că n-o s-o faci.
Pot să-ți dau 35 de dolari.
- Adu-mi 1000 de cuvinte despre Black Sabbath. - O misiune ?
Da.
Trebuie să-ți clădești reputația dovedind că ești cinstit...
și...
știi tu, nemilos.
Cinstit.
Nemilos.
Dacă intri în impas, poți să mă suni.
Stau treaz până târziu.
Uită-te aici.
O întreagă generație de Cenușărese, dar nimeni nu aduce pantoful.
Vrei să te droghezi ? Cauți să te droghezi ?
Tot ce am de făcut e să ascult.
- Asta a spus și Lester Bangs. - Numai dacă sunt convinsă că e un hobby.
Te iau exact de aici, la 11 fix.
Dacă te rătăcești, folosește fluieratul familiei.
- Noroc. - Mulțumesc.
Nu lua droguri !
Da, mamă !
Bună. Sunt William Miller.
Sunt din partea revistei Creem pentru un interviu cu Black Sabbath.
Nu ești pe listă.
- Domnule, sunt ziarist. Uitați o copie... - Nu ești trecut pe listă.
Du-te la capătul rampei, cu celelalte fete.
N-o să te mușcăm.
Ce se întâmplă după ce mă duc la capătul rampei ?
Cu cine ești ?
Eu ? Cu mine însumi.
Nu. Cu cine ești ? Cu ce formație ?
Sunt aici pentru un interviu cu Black Sabbath. Sunt ziarist.
Nu sunt un... un... știi tu.
Nu ești ce ?
Ce nu ești ?
Nu sunt... "groupie".
Noi nu suntem "groupie".
Ea e Penny Lane, omule. Dă dovadă de respect.
"Groupie" se culcă cu vedetele pentru că vor să fie aproape de cineva celebru.
Noi suntem aici pentru muzică. Suntem Band Aids.
- Ea a deschis o școală Band Aids. - Noi nu avem relații sexuale cu ei.
Noi inspirăm muzica. Suntem aici pentru muzică.
Ea a fost aceea care a schimbat totul.
Ea a fost aceea care a spus: "Gata cu sexul.".
"Nu mai exploatați trupurile și inimile noastre."
- Corect. - Doar sex oral și-atât.
- Se întâmplă totul ! - Se întâmplă totul !
Vine Sabbath ! Ozzy Osbourne !
Sunt eu, Polexia !
Cred că am văzut-o pe Sapphire înăuntru.
"Își mai amintește cineva râsul" ?
Sapphire !
- Haide ! - Permise, fetelor !
Veniți să le luați !
- Nu, nu și ăsta. - Cine l-a adus pe Opie ?
- E cu noi. - La capătul rampei !
- Nu pleca nicăieri, Opie. - Am eu grijă de asta.
Dacă pot.
Haideți, băieți. Ridicați-le, ce stați ?
E revoltător. Am întârziat o oră și jumătate !
Vin, vin.
Freddy ! Deschide ! Suntem Stillwater ! Suntem în spectacol !
Sunt ziarist. Scriu pentru revista Creem.
O, Dușmanul. Un ziarist de rock.
Exact. Aș vrea să-ți iau un interviu, sau cuiva din formația ta.
Uite ce e. Îmi pare rău, dar n-ai putea să dispari naibii ?
Cântăm pentru fani, nu pentru critici.
Russell, Jeff...
...Ed, Larry.
Chiar îmi place formația voastră.
Cred că melodia "Fever Dog" e un mare pas înainte pentru voi.
Și ați fost proprii producători, în locul lui Glyn Johns...
Ați făcut un lucru bun.
Și Russell, Russell, sound-ul chitării...
e incendiar.
In-incendiar.
E timpul să plec.
Hei, omule. Nu sta acolo.
- Și eu sunt incendiar, omule. - N-am vrut să zic "dispari naibii".
- Ce mai faci ? - E cu noi. Pe aici, frățioare.
- Nu e pe lista voastră ! - Uite o listă cu oamenii care au acces.
"Mergi direct și hotărât în colțul vieții tale"
Hei, Red Dog !
Hei-hei ! Mă bucur că te văd, omule.
Unora le vine foarte greu să explice rock'n'roll-ul.
Nu cred că cineva poate să explice cu adevărat rock'n'roll-ul.
Poate Pete Townshend, dar asta-i bine.
Rock'n'roll-ul e un mod de viață și un mod de a gândi...
și nu e vorba despre bani și popularitate.
Pe de altă parte, ceva bani n-ar strica.
Dar este o voce care spune, "Aici sunt..."
"și să te ia naiba dacă nu poți să mă înțelegi."
Iar unul dintre aceștia o să salveze lumea.
Și asta înseamnă că rock'n'roll-ul poate să salveze lumea...
pe noi toți, împreună.
Iar puicuțele sunt minunate. Dar ceea ce se decantează aici este un lucru.
Lucrul indefinit când oamenii prind ceva din muzica ta.
Ceea ce vreau să spun e că... Așteaptă, despre ce vorbesc ?
- Pileala. - Pileala.
Și puicuțele, orice...
sunt un rezultat al pilelii.
Așa cum spuneai, ți-a plăcut "Fever Dog."
Acesta e pileala !
Ți-am găsit un permis.
Mulțumesc. Am intrat cu Stillwater.
Stillwater.
Acum, arăți misterios.
Câți ani ai ?
- 18. - Și eu.
Câți ani ai cu adevărat ?
- 17. - Și eu.
De fapt, am 16.
Și eu. Nu e distractiv ?
- Adevărul sună diferit. - Am 15.
Care e numele tău adevărat ?
Nu-l spun niciodată.
Dușmanule !
Russell ! Hei.
Ea e Penny Lane.
Penny Lane, Russell Hammond.
Încântată.
- "Penny Lane," ca și cântecul. - Ne-am mai întâlnit ?
Putem stinge luminile ?
Hei, adu-l pe Dușman aici.
Treci în spinarea mea pentru un salut norocos.
- San Diego ! - Ești gata, puiule ?
La naiba, da !
Bună seara, San Diego !
Stai acolo.
Întâmpinați-i...
din Troy, Michigan...
pe Stillwater !
Câine bolnav
Zgrepțănând la ușa mea din spate
Te aud urlând
Dar nu mai ascult.
Am senzația că pot simți fiecare picătură a febrei
câinelui.
Mai treci pe aici Va trebui să hrănim
Alt câine bolnav.
Vrei să vii în L.A. ?
O să fim la Riot House toată săptămâna.
- Riot House ? - Da.
Continental Hyatt House. E pe Sunset Strip.
Da, așa e. Sunset Strip.
Spune-i prietenei tale...
domnișoara Penny Lane, să mă sune.
Spune-i că nu există California fără ea.
Vrem să fie prin preajmă, ca vara trecută.
Spune-i așa cum ți-am zis.
- Am reținut. - Stau drept Harry Houdini.
M-am prins.
- Haide, să spulberăm orașul ăsta ! - Hei, Dușmanule !
Vino până în L.A., o să vorbim mai multe.
- La revedere, Opie. - Ne mai vedem, Jeff, Polexia, Dick.
Scully, Ed. Pa, Mick, Greg. Pe mai târziu, băieți.
La revedere, Opie.
Hei, Red Dog. Ne mai vedem, omule.
"Roată", "Zgribulici",
Ainsworth, ne mai întâlnim, omule.
- Penny ! - Hei, fii cuminte.
Penny, tocmai l-ai pierdut pe Russell.
A zis că e la Riot House toată săptămâna și să-l suni.
E cazat sub numele de Harry Houdini.
- Știi unde e Riot House, așa-i ? - Cred că am auzit de el.
Ți-a lăsat un mesaj. A zis că: "Spune-i că nu e Californie fără tine".
"Te vrem prin preajmă, ca și vara trecută."
Nu ! A zis: "Spune-i că nu există California fără tine, vrem să..."
- Am prins mesajul. - Bine.
Și... cât de bine vă cunoașteți ?
Cheamă-mă dacă ai nevoie să te salvez. Locuim în același oraș.
Eu cred că trăiesc într-o altă lume.
Apropos de lume...
M-am hotărât.
O să trăiesc în Maroc timp de un an.
Am nevoie de altfel de oameni.
Vrei să vii ?
Da.
- Ești sigur ? - Mai întreabă-mă o dată.
Vrei să vii ?
- Trebuie să mă suni. - Bine.
Se întâmplă totul.
- Ești în regulă ? - Da, da. Sunt bine.
Și nu e vorba despre bani și popularitate...
Iar puicuțele sunt minunate. Așa-i ?
Ține bancnotele mai mici spre exterior, și sună-mă dacă se îmbată careva.
O să te sun dacă oricine ar fi, oriunde ar fi, se îmbată.
- Bun. - "Și să nu iei droguri."
Ha-ha. Foarte hazliu.
Vezi ? Simțul umorului.
Bună glumă. Distrează-te la dans. Mă bucur că-ți faci prieteni.
- Mamă, rămâi pe loc. - Bine.
Te iubesc. Pa.
Întotdeauna le spun fetelor, să nu o ia niciodată în serios.
Dacă nu o iei niciodată în serios, nu poți fi rănit niciodată.
Dacă nu poți fi rănit niciodată, te distrezi tot timpul.
Și dacă vreodată te simți singur...
dai fuga la magazinul de discuri...
ca să faci o vizită prietenilor tăi.
- Deci tu și Russell... - Nu !
Russell are o prietenă, al cărei nume nici nu-l pot pronunța măcar.
Totul se întâmplă. Am de gând să te folosesc drept pavăză.
- Penny ! - Bună !
I-am văzut la etajul 7.
Dl. Jimmy Page, dl. John Paul Jones, dl. Robert Plant.
Dl. Robert Plant, mi-a semnat...
mi-a semnat pe tricou acum cinci minute.
Te rog nu-l păta. O, Sfinte Dumnezeule. Te rog nu-l păta.
Dar acum cinci minute, a atins acest stilou.
- Vic e un fan Zeppelin. - Am priceput asta.
Face turneul cu ei, dar nu, știi tu, nu împreună cu ei.
Da, acum sunt la ultimul etaj.
Nu există fan Zeppelin mai mare decât Vic.
Te rog rămâi,
Vreau să te aud cântând...
Foarte drag, foarte apropiat prieten al lui Lester Bangs,
William Miller.
Doamnelor și domnilor !
În acest moment, vă rugăm să stingeți tot ce scoate fum...
deoarece căpitanul a aprins indicatorul cu "FUMATUL INTERZIS".
Scaunele și măsuțele rabatabile trebuiesc să fie blocate...
și aduse în poziție dreaptă, normală.
La naiba cu asta.
- Dă-i înainte. - Domnișoară Penny Lane.
Mulțumesc, mulțumesc.
Actul întâi, în care ea se preface că nu-i pasă...
...de el.
Actul doi, în care el se preface că nu-i pasă de ea...
...dar o vizează în mod direct.
Actul trei, în care totul se petrece...
...așa cum a plănuit ea.
O să-l mănânce de viu.
- Trebuie să-i oprim. - Să-i oprim ?
Tu ai fost scuza ei pentru a veni aici.
Îmi trebuie gheață.
Bună, omule.
- William Miller ? - La telefon.
Sunt Ben Fong-Torres. Sunt redactor muzical la revista Rolling Stone.
Am primit vreo două copii ale articolelor tale de la San Diego Door.
- Ești acel William Miller ? - Da, sunt.
"Vocea Domnului, câini urlând, spiritul rock'n'roll-ului."
- E marfă bună, omule. - Mersi.
Mulțumesc. Mulțumesc.
Eu cred că ar trebui să scrii pentru noi. Ceva idei ?
- Ce zici de Stillwater ? - Stillwater ?
O formație ce muncește din greu, dă bine. Au scos un nou album, al treilea.
Începi să faci ceva. Nebunie.
Să zicem 3000 de cuvinte. O să însoțim formația în turneu.
Nu lăsa formația să plătească pentru nimic.
Putem să-ți dăm doar, stai să văd...
...3000 de cuvinte...
...șapte sute de dolari.
Bine, o mie.
Ce pregătire ai ? Ai absolvit jurnalismul ?
- Da. - La ce colegiu ?
Dragă, vreau să faci chestia aia care repară ghena de gunoi.
Ei bine, știu cu siguranță cum devine cucoana mea dacă n-o pleznesc la timp.
- Nebună. - Nebună.
Stillwater ?
Ai grijă, ai grijă cu cei de la revista Rolling Stone...
pentru că or să-ți modifice articolul...
o să-l rescrie, știi tu, o să-l transforme în mocirlă...
Dar în afară de asta, ce-ar mai putea fi rău ?
Ține ochii bine deschiși , prietene.
Uite ce e. Fă articolul.
Cui îi pasă, nu ? Va fi bine pentru tine.
Ține minte asta: nu o face ca să te împrietenești cu oameni...
care încearcă să te folosească...
ca să împingă dorința marii afaceri...
spre glorificarea vedetelor rock ca Stillwater !
Nu-i lăsa pe comercianții ăștia de mocirlă să te răstălmăcească.
- "Comercianți de mocirlă." E bună. - Mda, comercianți de mocirlă.
- Ce asculți ? - Stillwater.
Stillwater ? Copiii dracului, iau droguri.
Nu, nu, nu, nu...
Nu mai mult de patru zile...
și vreau să-mi dai numărul de telefon de unde te afli.
Vreau să mă suni de două ori pe zi, și să nu cumva să ratezi mai mult de un examen !
Și fără droguri.
Asta e o mare greșeală.
Haide, Doris, autobuz drag. Poți s-o faci.
- Despre asta vorbeam. - Russell, scuză-mă.
Mă întrebam dacă am putea oare...
să găsim pe cineva să vorbească când ajungem în Phoenix.
Vreau să intervievez pe fiecare separat, și m-am gândit să încep cu...
- ...noi doi față în față. - Absolut.
- Am ceva de făcut peste vreo două zile. - O să ne gândim noi la ceva mai târziu.
Acum bucură-te de călătorie.
- Zi-i înainte cu cântecul ăla. - În regulă.
Treci peste câteva minute. O să facem interviul acela.
- În regulă ? - Sigur.
- Sunteți Dl. Miller ? - Da.
Aveți un mesaj de la Elaine.
Mama dumneavoastră.
E îngrijorată.
- Știu. - M-a băgat în sperieți.
NU LUA DROGURI !
Sunt îngrijorat, omule.
Nu, poți avea încredere în el. E un fan.
Dar e de la Rolling Stone.
Pare nevinovat, dar reprezintă revista care a întinat Layla...
i-a dezmembrat pe Cream, a terminat orice album scos de Led Zeppelin.
Nu uita regulile, omule. Rahatul ăsta mic e Dușmanul.
Scrie despre ceea ce vede.
Dacă nu capăt o cameră, o să iau valium...
Pe de altă parte ar fi minunat să apărem pe copertă.
O să ajungi să mă bagi în cele mai mari încurcături !
Simon Kirke de la Bad Company e lângă piscină.
Menajera.
Pleacă !
Să trec mai târziu ?
Da. Să fiu sincer, n-am chef.
- Poate că ăsta e un lucru bun. - Pleacă !
- Ești bine ? - Da.
Nu-ți fă griji. Vino la interviul de la radio diseară. Bine ?
Pleacă !
- Pa. - Ești atât de nepoliticos.
PENTRU MENAJERĂ: PUTEȚI INTRA SĂ FACEȚI CURAT ÎN CLIPA ASTA !
- Pot să vorbesc cu William ? - E încă la bar cu formația.
Tocmai s-au întors de la postul de radio. Ești Maryann, cu oala ?
Alo ?
Nu. Nu sunt Maryann cu oala.
Sunt Elaine. Mama lui.
Poți să-i transmiți lui William un mesaj din partea mea, te rog ?
Spune-i să sune acasă imediat, și mai spune-i deasemenea...
că știu ce se petrece.
Bine. Dar am să-ți spun ceva, și zic asta cu toată convingerea:
Ar trebui să fii cu adevărat mândră de el.
Pentru că mă pricep la bărbați, și pun pariu că și tu te pricepi.
Respectă femeile, și îi plac femeile.
Și hai să ne oprim și să dăm aprecierea care se cuvine unui astfel de bărbat.
L-ai creat din nimic, știi, și l-ai crescut cum se cuvine.
Se distrează de minune. Face o treabă bună.
Și nu-ți fă griji, încă e virgin, și avem cu toții grijă de el.
Știi ceva ? Asta e mai mult decât le-am spus vreodată propriilor părinți.
Așa că gata.
Vă vorbește menajera, ca să știți.
- Poți să-l lași jos, te rog ? - Scuze, cucoană !
Russell ! Deci, ce-ți place la muzică ?
Oprește chestia aia pentru o clipă și am să-ți spun adevărul, bine ?
Uite...la naiba. Am încredere în tine, așa că am să-ți spun totul.
Ne face să arătăm mai bine.
O să te citez amical și cu acuratețe.
Ei bine, exact asta e ceea ce mă îngrijorează.
Unii dintre noi...
avem prietene acasă, știi ?
Unii dintre noi avem neveste.
Și unii dintre oamenii pe care i-ai cunoscut pe drum...
sunt oameni cu adevărat uimitori.
Ca și tine.
Dar unele din lucrurile care se petrec, e mai bine să...
știe cât mai puțini despre ele, decât să afle, să zicem...
un milion de persoane.
- Ai înțeles ce-am vrut să zic ? - Da.
Vezi tu, am crescut împreună cu oamenii aceștia, dar nu pot să cânt tot ce aș putea să cânt.
Suntem alături, ca muzicieni, dar...
cu cât devenim mai populari, sporesc obligațiile...
mai multe responsabilități, constrângeri, știi tu...
Îmi vine și mai greu să trec peste ei.
Dar ce fac ?
Dezvălui secrete tocmai aceluia căruia nu trebuie să-i încredințezi secrete.
O să facem interviul mâine.
Deci astă-seară suntem... ei bine, prieteni.
- Mda, bine. - Avem încredere în tine.
Împuțitul de Rhodes !
- Hei, ce se petrece ? - Russell tocmai s-a electrocutat !
Haide ! Să ne urcăm în autobuz ! Să mergem !
Ăsta e un rahat, omule. Cine are grijă de noi ?
- Cine răspunde de echipament ? - O să mă ocup eu de asta.
Treceți în autobuz ! Vă rog, cu toții !
- Să mergem ! - Hei, cowboy-ule.
- Tu ești managerul acestei formații ? - Manager și multe altele !
Nu v-ați terminat concertul, omule.
Ascultă, amice. Montajul împuțit al scenei tale aproape că mi-a omorât chitaristul !
Mi-ați murdărit cabina și nu ați cântat cele 25 de minute.
- Să nu te mai joci cu siguranța formației mele niciodată ! - Să te ia naiba, omule !
O să te raportez tuturor impresarilor din țara asta !
Ce înseamnă asta ? Cine ești tu, Bruce Lee ?
Încuiați porțile !
- Nenorocitule ! - Să trecem dracului prin poartă.
Ăsta e ultimul tău turneu nenorocit, omule !
Încuiați porțile pentru nenorociții ăștia !
Unde mi-e blestemata de căruță ?
William ?
Am uitat să-ți spun. A sunat mama ta.
Zice că trebuie să suni acasă imediat.
Și mi-a zis să-ți transmit că știe ce se petrece.
Deci, ne vedem în Topeka, bine ?
Amatori !
Nu știți cu cine aveți de-a face ! Încuiați porțile !
- Vreți să plătiți o poartă ? - Da !
Tocmai ați plătit o poartă !
Russell, trezește-te.
Trezește-te, omule. Fete de liceu.
Ce Dumnezeu !
Las-o baltă. Las-o baltă, amice.
Când ajungem în Topeka, omule ?
- Larry, ești un individ bolnav. - Trezește-te, omule.
Uită-te la nenorocitele astea de liceene cât de bine arată.
Nu putem opri autobuzul de fiecare dată când vezi o fată în șort.
Hei, când vom merge în Maroc...
cred că ar trebui să purtăm cu totul altfel de haine...
și să fim cu totul alți oameni.
Care să fie numele noastre ?
Ce părere ai despre Russell ?
Îmi place.
Dar asta rămâne între noi. Pentru că sunt un profesionist.
- Vii în Cleveland, așa-i ? - O, nu.
Trebuie să obțin interviul cu Russell înainte de Greenville.
- Trebuie să mă ajuți, bine ? ! - Uite care-i chestia cu Russell:
El e ultimul meu proiect.
Fac chestia asta doar pentru foarte puțini, și cred că ar trebui să o facem împreună.
Pentru că toți băieții sunt buni, dar el ar putea să fie și mai bun.
Care e numele tău adevărat ?
În regulă, să mergem !
Nu-i nimic. Sunt ușor de uitat.
Lăsați-mă în urmă !
Sunt doar solistul !
- Ziceai că o să-mi spui pe unde ești. - Mamă, știu !
Mi-ai zis că o să mă suni de două ori pe zi.
- Mi-ai zis că nu o să lipsești la examene. - O să fiu acasă pentru absolvire.
- Mamă... - Unde ești ?
În momentul de față, Topeka. Apoi Greenville, după care acasă.
Cum rămâne cu absolvirea ? Aveam o înțelegere, William.
Îmi pare rău că nu te-am sunat ieri.
Cred că mi-e dor de tine, și nu înțeleg...
cum de mi-am trimis ambii copii așa de departe de mine.
După cum o demonstrează practica, n-o să vă mai văd timp de trei ani ?
Nu a fost bună gluma ?
Ba da.
Ea e Beth din Denver.
E una din legendarele, primele, Band Aids.
- E clarvăzătoare ! - Nu-ți pot citi gândurile sau altceva.
Vreau să spun, văd unele lucruri ici și colo.
Estrella te salută.
- Spune că pot să stau în camera ta. - Desigur.
Minunat. Am niște...
...oale hidroponice !
Aura ta e chiar fantastică !
- Are o culoare frumoasă, purpurie. - Te iubesc.
N-am auzit ce-ai spus la urmă.
- Aura ta e purpurie ! - Te iubesc.
- Ce ? - Purpurie ! E purpurie !
- Mamă, ce ? - Aura ta e purpurie.
Mi-e dor de tine și te iubesc !
Te iubesc.
În regulă. Dă-i drumul. Sunt gata.
Trebuie să fii întristat ca să compui o melodie tristă ?
Trebuie să fii îndrăgostit ca să compui un cântec de dragoste ?
E melodia mai bună dacă se inspiră din ceva ce ți s-a întâmplat ție ?
Cum ar fi Love Thing. Unde ai scris asta ? Despre cine e vorba ?
Când ai devenit așa profesionist ?
Domnilor, primele voastre tricouri au sosit.
E greșeala casei de discuri și or să plătească.
Tricourile au dispărut. Formația e fericită, în regulă ?
Putem să sărim peste smiorcăieli și să trecem direct la partea în care noi facem haz de asta ?
Da, bine.
Pentru că-mi dau seama după fețele voastre că sunteți pe cale să vă văitați.
Cum de-ți dai seama ? Sunt doar unul din tipii neclari din spate.
Uite. Ia-l.
Să ne uităm cu atenție la el, bine ?
Vezi, iubești tricoul ăsta.
Îți permite să spui orice ai vrea să spui.
Păi, grăiește foarte elocvent pentru mine.
E doar un tricou.
Dai atâta atenție unui tricou ?
Mi-e foame, omule. Hai mai bine să ieșim să găsim un grătar sau altceva.
Întotdeauna am să vă spun adevărul.
Încă de la început, am stabilit că eu sunt cel din față...
iar tu ești chitaristul cu partea mistică.
Asta este desfășurarea pe care am stabilit-o.
Page, Plant, Mick, Keith...
dar într-un fel se răstoarnă totul.
Trebuie să avem controlul asupra a ceea ce se întâmplă !
- Există o anume responsabilitate. - Scuză-mă.
Nu am fost toți de acord să evităm responsabilitățile ?
Nu pot să mai spun nimic de față cu ziaristul.
Poți să ai încredere în el. Zi ceea ce ai de zis.
N-o să scrie despre asta.
Muncesc la fel de mult - sau chiar mai mult - decât oricine pe scenă.
Știi ce fac ? Conexiuni.
Ridic lumea în picioare !
Mă uit după acela care nu e încă în picioare...
și îl fac să se ridice.
De fapt, asta poți s-o tipărești !
Totuși, cum se face că totdeauna sfârșesc cu sentimentul că nu sunt decât o mare glumă pentru tine ?
Vrei să susții că aceasta nu va fi o formație mare ? Ei bine, este !
Ești liderul acestei formații...
dar conducerea ta a permis astfel de tricouri...
când i-ai dat voie lui Dick să ne fie manager.
Pentru că e prietenul tău !
Nu vezi, omule ? Tricoul înseamnă totul.
E rândul meu să vorbesc ?
Pentru că eu cred că ar trebui, pentru început, să spunem ceea ce credem cu adevărat.
- Ăsta e momentul în care ne părăsești ! - Corect. Sunt atât de previzibil...
Descurcă-te cu asta.
Și dați-mi voie să spun ceea ce nimeni altcineva nu vrea să spună.
- Ce ? - Privirile tale au devenit o problemă !
Gata, de ajuns ! Despărțiți-vă.
Toată lumea afară din cameră pentru cinci minute.
Hei ! Da. William. Scuze.
Haide, omule. Haide.
Hai să căutăm ceva real.
De acum înainte, sunt interesat numai de ce e real.
Oameni reali, sentimente reale. Asta-i.
Asta-i tot ce mă interesează de acum înainte.
Tu ești real.
- Mulțumesc. - Știi...
tu știi totul despre noi, iar eu nu știu nimic despre tine.
Spune-mi, cum e familia ta ?
Tata a murit în urma unui atac de cord...
iar sora mea crede că mama este exagerat de severă...
încât a trebuit să fugă din familie...
și se pare că nu vor găsi o soluție să treacă peste asta.
Vreau să zic, nici măcar nu mai vorbesc una cu alta.
În plus, mi-a dat toate discurile ei, iar acum este stewardesă.
Mă simt bine să pot vorbi despre asta.
Într-adevăr bine. Dar iată-mă că spun secrete...
singurului tip căruia nu ar trebui să-i încredințezi secretele tale.
Ești Russell, de la Stillwater.
Ei bine, da, în zilele mele bune, sunt Russell de la Stillwater.
Hei, vrei să mergi cu mine la o petrecere la prietenul meu Aaron acasă ?
Adică, știu că ești o mare vedetă rock și tot așa...
dar, vrei să petreci cu niște oameni de treabă care vor să se distreze ?
- Suntem oameni adevărați din Topeka, omule. - Fumăm numai "buruieni" adecvate.
- Mulțumesc. - Și ție.
O, Dumnezeule ! Sfinte Sisoe !
La naiba ! Am crescut cu o astfel de lampă.
Îmi place bucătăria asta. Îmi place al naibii bucătăria asta !
El e William, cel de colo. Hei, William !
Tu, Aaron, numai tu contezi.
Ești real.
Camera ta e reală. Prietenii tăi sunt reali.
Reali, omule, reali. Îți dai seama ? Reali.
Reali. Îți dai seama ?
Ești mult mai important decât toate mașinărille alea prostești.
Mașinării prostești. Și știi asta !
Peste 11 ani, o să fim în 1984, omule. Gândește-te la asta !
Vrei să mă vezi cum dau de mâncare un șoarece șarpelui meu ?
Da.
Russell, ar trebui probabil să ne întoarcem la ceilalți.
- O, s-a terminat, tati. - Hei...
E acid în berea din paharele roșii.
E minunat.
Topeka. Ia te uită.
Te rog, nu-i mai da acid. Mulțumesc.
Dick ? Dick, e cu mine.
E bine.
E pe acid, cred.
Nu pot să-mi dau seama. Cum știi când e troznit ?
Sunt un zeu de aur !
Da, ești !
- Sunt un zeu de aur ! - Hei, Russell !
Nu sări.
Și poți să le spui celor de la revista Rolling Stone...
că ultimele mele cuvinte...
au fost...
Sunt drogat.
Cred că ar trebui să mai prelucrăm chestia asta cu ultimele cuvinte !
În regulă. O, am găsit, am găsit. Am găsit !
Am găsit. Am găsit. Asta e mai bună.
Ultimele cuvinte.
Eu dezgrop muzică.
Sunt drogat !
Uite ce, coboară...
...și o să ne întoarcem la hotel.
Bine.
- Sări. - Sări !
Salvați-l pe Russell !
Plângeau după tine ca o adunătură de fete smiorcăite.
Formația asta e terminată.
- Asta e acum familia mea. - Așa e.
- Așa e, omule. - În mod cert.
- Rămâne cu noi. - Hai să mergem înapoi în Greenville.
O să ascultăm niște muzică bună. O să terminăm turneul...
apoi o să-i lăsăm pe proștii ăștia nerecunoscători în urmă.
Atunci ne vom întoarce aici, și vei putea trăi aici.
- Asta sună bine. - Mda, poate sta la noi în pivniță.
- Înțeleg ceea ce faci și-mi place. - În regulă, bun.
Haide.
- Te-am prins, omule, te-am prins. - Da.
S-a simțit puțin prea bine, cred.
Scuzați-mă, copii.
Uită-te la el. Își ia notițe cu privirea.
De unde știm că nu ești polițist ?
Dușmanule ! Încetează dracului să te mai uiți la mine !
Ușor. Ușor.
Nu-ți fă griji. Numai jumătate din ce spune e adevărat.
Care jumătate ?
Dick, ajută-mă să obțin interviul.
- Trebuie să merg acasă, Dick. - Bine, Bine.
- Trebuie să merg acasă. - Uite ce e.
Ai salvat turneul și asta e suficient deocamdată, bine ?
- Haide, băiatule, să mergem. - Am rănit floarea.
Zău, omule ? Ai rănit floarea ? Drăguț din partea ta. Haide, în autobuz.
Doamnelor și domnilor, spectacolul s-a terminat !
Sperăm că v-ați simțit bine cu toții.
Și o să ne revedem în 1974. Bună seara !
...Dând bilete pentru Dumnezeu,
Se întoarce
Și-apoi râde:
Bulevardul nu e chiar așa de rău.
Pianistul
Salută publicul
Din sală.
Privindu-i
Își cântă cântecele
Cuvintele cunoscute refrenurile murmurate.
Ține-mă strâns, mică dansatoare,
Trebuie să merg acasă.
Numără farurile de pe autostradă,
Ești acasă.
Așterne-mă pe cearșafurile de in,
Căci a fost o zi plină astăzi...
În opinia lui Carl Jung...
avem cu toții un al șaselea simț: intuiția.
Când cunoști pe cineva și brusc simți că nu mai poți trăi fără el...
aceasta poate fi amintirea unei iubiri trecute din subconștientul colectiv.
Sau, e vorba doar de hormoni.
Îmi pare rău, nu mă pot concentra.
Niște vedete rock mi-au răpit fiul.
Lester, mă sună cei de la Rolling Stone.
Nu am interviul cheie. Nu știu ce să le spun.
Zilele au trecut cam repede aici.
Te-ai întins cam mult. E bine. În regulă.
Uite cum o să le sucești mințile. O să te întrebe...
- E Ben Fong-Torres, așa-i ? - Da, da.
O să te întrebe cum mai stai cu articolul...
și uite cum o să faci:
..spune-i...
...știi tu, că e...e un eseu...
Eseu.
...despre o formație medie...
...care se luptă cu propriile limitări...
...în, știi tu, fața aspră a firmamentului.
Fața... aspră...
Da, o să facă pe el.
Îmbrăcată frumos și n-am unde să merg.
Greenville... M-am plictisit.
Trebuie să fac pipi.
Hai să-l dezvirginăm pe puști.
Stai așa, stai așa. Așteaptă.
Ar trebui să plec. Cred că lucrurile merg de-a-ndoaselea pentru mine.
- De-a-ndoaselea ? - Păi, nu știu. Doar că...
m-am gândit că poate mai așteptăm, știi, mai ne vedem pe acasă...
facem lucruri obișnuite...
ajungem să ne cunoaștem un pic mai bine...
și abia apoi te pot vedea cum faci pipi.
Adică, știi tu, cam ăsta e modul în care procedez de obicei.
Ești unul de-al nostru.
Dacă vii în Cleveland...
Bowie o să fie la Swingo, cel mai bun hotel din America.
O să i te prezint și lui și gărzii sale personale, Dennis.
Nu ai prieteni stabili ?
Oamenii celebri sunt mult mai interesanți.
Ei bine, aș fi îngrijorat că ei se folosesc de mine.
Băiete, dacă așa ar fi în realitate...
- Nu că toată lumea s-ar folosi de tine ! - Și un tip chiar mi-a vorbit în felul ăsta...
Nu. Stai puțin.
Nu sunt celebru. Dar...
- Ți-a venit timpul ! - A sunat Russell ?
- Dezvirginare ! - Opie trebuie să moară.
- Puneți mâna pe el, fetelor. - Încetați. Discutam aici.
Opie trebuie să moară..
- În regulă. - Nu, haide !
Nu, haide, vă rog. Fetelor, haide, am de scris.
Da, puiule.
Haide, Penny, vino și tu.
Desprinde-te de tine însuți. Lasă asta pe mâini profesioniste.
Nu-ți fă griji, William.
Am văzut viitorul, iar toate astea se încadrează suficient de bine.
Suficient ?
Alo ?
Alo. Sunt Ben Fong-Torres de la Rolling Stone.
Bună, Ben Fong-Torres de la Rolling Stone.
Salut, salut.
- Ai o voce atât de sexy. - Salut, Ben.
William Miller, sunt editorul tău de la Rolling Stone. Cum merge articolul ?
Adun marfă de calitate pe aici.
- Mda, după cum se și aude. - Omule, îmi trebuie...
Acum ascultă. Adună-te, omule.
Suntem amândoi profesioniști, da ? Nu e nevoie să-ți spun eu asta.
Nu te afli acolo să te distrezi. Ne ajunge unul ca Hunter Thompson.
Te afli acolo pentru interviuri și informare. Ai înțeles ?
Și asta nu-i revista Creem. E Rolling Stone.
Avem nevoie de articol în 4 zile. Acum vreau să aflu ce formă ia.
E un eseu despre o formație mijlocie...
...care se luptă cu propriile limitări pe fața aspră a firmamentului.
Asta-i minunat.
Îmi place cum sună.
Lasă-mă să încerc să-ți obțin încă o mie de cuvinte.
Și e propus să apară pe copertă...
dar nu le spune celor din formație.
Coperta revistei Rolling Stone. Nebunie.
Niște cafea.
Și mie. Greenville e atât de plictisitor.
Știi, dacă era orice alt oraș din lume...
ai fi fost încă virgin.
- Doamne. Doamne. - Ce e ?
Niciodată n-am scris mai mult de câteva pagini în viața mea.
Nu-ți fă griji, copile, o să scrii.
Trebuie să-l găsesc pe Russell. Trebuie să-l găsesc pe Russell.
Vrei să duci și lenjeria la spălat ?
Să duc lenjeria ?
Ce reprezint eu pentru voi ? Spuneți-mi.
Spuneți-mi în clipa asta. Ce reprezint eu pentru voi ?
Scuzați-mă, domnule, vreți să semnați pentru asta ?
Bună dimineața.
NU DERANJAȚI ! DELOC !
Te rog pleacă naibii !
Hei, ce mai faci ?
Bună.
O, Dumnezeule !
Salut, Bun venit la Swingo's Celebrity Inn. Trebuie să fiți Stillwater.
E Bowie !
Bună, mamă. Sunt în Cleveland. Sunt bine, sunt bine.
O să vin cu avionul luni dimineață.
Nu, nu, nu, o să ratez un singur examen.
O să mă întorc pentru absolvire.
Spune-i că ai căzut în sclavie. N-ai ce-i face.
Hei, mamă, sunt Russell Hammond. Sunt chitaristul de la Stillwater.
Hei, cum te simți ca mamă a celui mai mare ziarist...
de rock pe care l-am cunoscut ?
Alo ?
Uite ce e, ai un copil minunat. N-ai de ce să-ți faci griji.
Avem multă grijă de el. Ar trebui să vii să ne vezi o dată.
- Hei, ascultă-mă, domnule. - Vino să vezi circul.
Farmecul tău nu ține la mine. Sunt pornită pe tine.
Bineînțeles că-ți place.
Ei bine, da.
Vă venerează, oamenilor.
Și asta vă convine atât timp cât vă ajută să vă îmbogățiți.
- Bogați ? Nu prea cred. Stăm... - Ascultă-mă.
E isteț, bun la suflet, un copil de 15 ani...
cu un potențial nelimitat.
Nu stai de vorbă cu o mamă care poartă numai șorț.
Știu despre decadența din Valhalla voastră și n-ar fi trebuit să-l las să plece.
Nu e pregătit pentru lumea voastră lipsită de o scară de valori...
și cu celule cenușii atrofiate pe care le zvârliți ca pe confetti.
Sunt suficient de clară pentru tine ?
- Da, doamnă. - Dacă îi distrugeți sufletul...
sau îi faceți rău în vreun fel...
sau îl deturnați de la profesia aleasă, care e avocatura...
poate nu acorzi prea mare importanță, dar eu da...
o să te întâlnești personal cu vocea aflată de partea asta a telefonului.
Și n-o să fie plăcut. Ne-am înțeles bine ?
- Da, doamnă. - Nu eu am cerut rolul ăsta...
dar am să-l joc.
Acum du-te și fă tot ce poți.
"Fii îndrăzneț și forțe atotputernice îți vor sări în ajutor."
Goethe a spus asta.
Încă nu e prea târziu ca să devii o persoană cu caracter, Russell.
Te rog adu-mi fiul acasă în siguranță.
Știi, mă bucur că am vorbit.
Cântec și descântec, pare foarte distractiv
Nu vrei să-mi sari în spate pentru un salut norocos ?
Treci în spinarea mea pentru un salut norocos !
- În regulă, băieți. - În regulă.
Mama ta m-a cam băgat în sperieți.
E bine intenționată.
Din Troy, Michigan...
urați-le bun venit în Cleveland celor...
de la Stillwater !
Tată, Tată
Spune-mi povestea, spune-mi ce să fac.
Doctore, Doctore
Există vreun leac pentru blues-ul frânt al unui tânăr ?
Iar el a zis:
Toată lumea știe...
Da, trebuia să fi fost aici...
Fată, trebuia să fi fost aici...
Ai văzut tricoul fetei din fața lui Russell ?
Când dai un spectacol așa de bun, ca în seara asta...
În regulă, vreau să fiți atenți cu toții, vă rog.
Fetelor, vreau cinci minute singur cu formația.
Așa e. Ei bine, se pare că zvonurile sunt adevărate.
Casa de discuri a trimis un manager important aici...
ca să încerce să discute cu voi pentru a mă înlocui.
Se numește Dennis Hope. Știu că ați auzit cu toții de el.
Are toate formațiile mari, și e afară în clipa de față...
și vrea să discute 5 minute cu voi.
Și, ei bine, cred că trebuie s-o facem.
- Păi, trimite-l înăuntru. - Mda, introdu-l aici.
- O să-l dăm afară învârtindu-se ! - În regulă.
O să terminăm interviul în Maryland. Poți lua avionul spre casă din Maryland, bine ?
Hei, avem deja un manager. A fost cu noi încă de la început.
Tot respectul. Fiecare are rădăcinile sale.
Cred în formațiile care își mențin rădăcinile.
Rădăcinile astea trebuie extinse.
Managerul vostru de acum are nevoie de un manager.
De exemplu...dacă nu trebuia să fugiți când cu contractul vostru din Phoenix...
am fi putut să-i dăm în judecată pentru ce-a pățit Russell.
Dar voi ați plecat, anulând contractul, pierzând astfel depunerea de garanție.
Efectiv ați bătut cale atât de lungă ca să-l plătiți pe managerul acela să vă electrocuteze.
În regulă, daunele suferite v-au lăsat o mare gaură în buget pentru turneul ăsta.
În clipa de față, datorați casei de discuri mai mult decât puteți câștiga în turneu.
Dar discurile voastre se vând. Deci se pot face bani.
Așa că am venit cu un avion. Mai putem adăuga astfel câteva spectacole ca să recuperăm diferența.
- Cu tot respectul. - Noi călătorim cu autobuzul.
Doris e sufletul acestei formații.
Autobuzul acela a fost casa noastră încă de când eram formația Jeff Bebe. În nici un caz.
Hei, omule, aș călători și pe un băț dacă aș crede că putem face niște bani în plus.
Puteți cânta în mai multe spectacole dacă mergeți cu avionul.
Ei bine, nu e vorba de bani. E vorba despre muzică și despre a face oamenii să se simtă bine.
Clar. Cu tot respectul.
De ce ar trebui să te plătim pentru ceva ce putem face și singuri ?
Știți cum să evitați să fiți taxați pentru...
gheața aflată sub scena de la Chicago Stadium ?
Știți cum să aranjați un turneu cu traseu minim ?
Știți cum puteți face ca un disc să nu fie numai presat, ci și ascultat ?
Trebuie să luați tot ce puteți, când puteți, cât încă puteți...
și trebuie s-o faceți imediat.
Așa fac băieții mari.
Pentru că dacă credeți că Mick Jagger ar mai apare altfel încercând...
să fie o vedetă la 50 de ani, vă înșelați, vă înșelați amarnic.
Nu eu am inventat zilele ploioase. Eu doar dețin cea mai bună umbrelă.
Îți spun, trecem printr-o perioadă foarte periculoasă pentru rock'n'roll.
Războiul s-a sfârșit. Au câștigat...
și or să distrugă rock'n'roll-ul...
și or să sugrume tot ceea ce ne-a plăcut la el.
Pe frunte. În regulă, banii jos.
Zice unul: "O să desenez ceva iar tu ghicește ce reprezintă, bine" ?
- Te pot ajuta ? - Russell Hammond e aici ?
Hei, Dușmanule ! Intră, fiule.
Bun venit la pokerul managerilor de turnee.
Jocul ăsta are loc de peste doi ani. Haide, găsește-ți un loc.
- Acesta e Mick. E cu The Who. - Ce mai faci ?
Acesta e Raymond. E cu The Eagles. Acesta e Reg. E cu Humble Pie.
- Cred că-l știi pe Red Dog. - Hei, frate !
Am dezvoltat acest sistem de poker pe parcursul anilor...
- ...ca să poată fi jucat în orice condiții. - Orice condiții.
- În regulă, merg. - În regulă, în regulă.
Propunere suplimentară pentru câștigător.
Pentru 50 de dolari și o ladă de Heineken...
Adaug la miză trei doamne drăguțe...
inclusiv pe domnișoara Penny Lane și pe faimoasa Band Aids...
care trebuie să părăsească turneul înainte de New York.
- Aveți ceva împotrivă ? - Russ se dă bine pe lângă noi.
- Ceva împotrivă ? - De acord.
- Batem palma. - Arată-le.
Trei doamne drăguțe în custodia celor de la Humble Pie.
- Poartă-te frumos cu ele, Rich. - Îți datorăm 50 și o ladă de Heineken.
În regulă .
- Droguri ? - Știi cum îmi dau seama că e marfă bună ?
- Cum ? - Asta e de la Crosby.
- Asta e buruiana lui Crosby ? - Da, e de la Crosby.
- Merg. - Și eu.
Dă-mi asta. Dă-mi un foc. Vreau foc.
Uite ce e, nu au fost rănite sentimentele nimănui.
Ea știe deja că Leslie vine la New York mâine.
Toată lumea înțelege.
Ăsta e circul. Toată lumea încearcă să nu meargă acasă.
- Nimeni nu-și ia la revedere. - Vrei și tu ?
- S-ar putea. - Cât ?
- Încetează să te mai uiți la mine așa. - Crezi că poți să mă prostești.
Te pot citi. Știu ce gândești.
- La ce mă gândesc ? - Ești îngrijorat despre mine și Russell.
Da, mai trebuie să lucrez la asta.
Ești atât de dulce.
Doamne, dacă ar fi avut mai mult din firea ta.
Nu-mi spune lucruri de genul ăsta. Vreau să-l pot plăcea.
Ai pierdut examenul sau altceva ?
- Habar n-ai. - Uite, știu că nu am loc în avion.
Nu vreau să merg cu autobuzul altei formații.
Aș putea să merg cu echipa tehnică de la Stillwater, dar asta ar fi jalnic...
...iar fetele merg toate cu Humble Pie.
Așa că, dacă ai putea afla de la Russell...
Las-o baltă. Zbor la New York singură.
Am o grămadă de bilete parțiale. O știu pe fosta lui nevastă...
...actuala prietenă, o să fie acolo.
Nu sunt sigur că e o idee bună.
Ce tot spui ? A spus Russell ceva ?
- Nu știu nimic. - Ei bine, știu că vrea să fiu acolo.
Trezește-te ! Nu te duce la New York.
- De ce țipi la mine ? - Credeam că o să mergi în Maroc.
Nici un Maroc. N-a fost vorba niciodată de Maroc.
Nu există nici măcar Penny Lane.
Nici măcar nu-ți cunosc numele adevărat.
Dacă aș întâlni un om în viața reală...
...care s-ar uita la mine în felul în care te-ai uitat tu adineauri...
Când și unde există această "viață reală" ?
Vreau să zic că... sunt bulversat. Cu toate regulile astea...
și cu tot jargonul și poreclele.
Dragă, tu ești prea dulce pentru rock'n'roll.
Dulce ? Unde vrei să ajungi ?
De unde dulce ?
Sunt sumbru și misterios și sunt pornit !
Și s-ar putea să fiu periculos pentru voi toți.
Nu sunt dulce !
Și ar trebui să știi asta despre mine. Sunt Dușmanul !
Uite ce e, ar trebui să te bucuri pentru mine.
Nu știi ce-mi spune în particular.
Poate e vorba de dragoste, atât cât poate fi vorba...
De aceea te-a vândut celor de la Humble Pie pentru 50 de dolari și o ladă de bere ?
Am fost de față.
Am fost de față !
O, Doamne.
Îmi pare rău.
Ce fel de bere ?
Bun venit în New York ! E normal să fii nervos.
Ar trebui să fii nervos. Nu poți decât să fii tu însuți...
...și să lași două litre de sânge pe scena aia.
Ți-am arătat America. Am făcut totul exceptând să-ți aranjăm să te culci cu cineva.
Nu se poate. Da ?
Sunt de la Biserica lui Lenny. Ne plecăm în fața dorinței sale și a ceea ce reprezintă ea.
E aici.
- Poți să-mi dai un autograf ? - Mda.
- Ce mai faci ? - Jeffrey.
Camera e dotată cu de toate. Aerul condiționat funcționează.
- Și, apropos, arăți devastator. - Mulțumesc. Ne vedem mai târziu.
În regulă, bagajele peste cinci minute !
Mașina pentru petrecere pleacă la 6.
Se întâmplă totul. Sunt aici.
Zeppelin sunt aici. Sunt aici.
Sunt la Plaza.
Sapphire și Miss Penny Lane sunt și ele aici.
Stau amândouă sub numele de Emily Rugburn.
Stai. Penny Lane e aici ?
- Emily Rugburn. - William Miller.
Domnule, aveți un telefon urgent.
Alo ? Sunt Jann Wenner, producător la Rolling Stone.
Felicitări, o să apară pe copertă.
Annie Liebowitz o să-i fotografieze săptămâna viitoare în L.A. ...
Dar o să avem nevoie de tine în San Francisco mâine.
Poți să termini articolul aici. În regulă ? Vorbește cu Ben.
Poți să anunți formația. Alison, corectoarea noastră, vrea să-i transmiți...
ce ai tu acolo din articol, acum, împreună cu notițele tale.
E un modem la Daily News, o să ne dea voie să-l folosim.
Modem ?
Un modem. E o mașinărie foarte modernă care transmite paginile prin telefon.
Durează numai 18 minute de pagină.
Băieți, am ceva vești bune.
- Nu știu de ce de fiecare dată... - Băieți !
Care-i problema ? Sunt de acord cu revista.
Pește.
O să apăreți pe coperta lui Rolling Stone.
Vorbești serios ?
Coperta lui Rolling Stone.
Și am reușit asta împreună.
- Și ei nu obișnuiesc să pună pe cineva... - Mulțumesc.
care are doar o melodie de succes pe coperta Rolling Stone-ului...
ăla nenorocit, omule !
La naiba, o să-mi placă asta. Când am cumpărat prima dată revista...
Beatles-ii erau pe copertă.
Beatles-ii. Ei patru, noi tot patru.
Luăm tot felul de pastile care ne dau tot felul de fiori
Dar fiorul pe care nu ți-l pot da este fiorul pe care-l simți
când îți vezi fotografia pe coperta lui Rolling Stone.
Vreau să-mi văd poza pe copertă
O să cumpăr cinci exemplare pentru a mea mamă
Vreau să-mi văd zâmbetul pe coperta
Rolling Stone-ului.
Mulțumesc !
Cine e fata aia ? Mă enervează.
Nu e cu niciunul dintre voi, este ?
- Ba da, e cu mine. - E cu mine.
Deci, cine o să facă poza ?
- Îmi place Annie Liebowitz. - Cu adevărat impresionantă.
Îmi plac lucrările lui Annie. Face lucruri minunate.
Nu sunt bună la despărțiri.
Iar tu...
ești ultimul din...
prietenii de altădată.
Polexia...
Polexia s-a dus în Anglia cu Deep Purple.
Îți vine să crezi asta ?
Chiar și Sapphire s-a dus în altă parte.
N-a lăsat decât somniferele ei.
Minunat.
Unde e Beth ?
Unde sunt toate prietenele mele ?
Recepția ? Puteți trimite, vă rog, un doctor ?
Camera 537.
- Penny, ridică-te ! - Sunt sus.
Soția mea a pățit un accident luând niște somnifere Quaaludes.
- Așa de obosită. - Trebuie să te ridici, Penny.
- Penny, ridică-te. Ridică-te. - Sunt așa de...
Știi asta. Știi că m-am retras.
Mereu. M-am retras și sunt obosită.
- Jane Abbott. - Domnișoara Jane Abbott.
Felicitări !
Domnișoara Judy Stanton.
Felicitări.
- Raymond Sanchez. - Dl. Raymond Sanchez.
- Pe măsură ce trece timpul... - Scaunele și măsuțele.
Scaunele îndreptate și măsuțele rabatabile blocate.
Și încheiem cu absolventul nostru, William Miller, care nu e prezent.
De ce nu mă iubește ?
Și pentru promoția 1973...
spunem: nu uitați să vă amintiți de voi înșivă așa cum sunteți astăzi,
plini de speranță și visând...
- ...că totul este posibil. - Penny, nu !
- Trezește-te ! - Și aduceți-vă aminte asta...
- Sunt trează. - ...peste 20 de ani.
Ei bine, pentru că acum îmi poți acorda atenție...
...știu că ai mai auzit asta înainte, și nu am mai spus asta nimănui.
Ei bine, nefiind nimeni care să trebuiască să-mi răspundă...
Dar...
Doamne, de sunt așa de nervos ?
N-o să mai ții minte asta.
Te iubesc...
Și am să pătrund cu îndrăzneală...
acolo unde au pătruns mulți alții.
În regulă, ce avem aici ? Cum o cheamă ?
În regulă, drăguță, saltă-te, saltă-te, saltă-te, saltă-te.
- Ce fată bună. Ce-ai luat, drăguță ? - O să o țin de picioare.
- Ce-ai luat ? - Bun.
- Ce-ai luat, drăguță ? Haide. - Nu știu.
Ba da, știi. Spune-ne ce-ai luat.
Emily, o să trebuiască să-ți spălăm stomacul, bine ?
- Emily, trezește-te. - Avem tuburile. Gata. Apă.
În regulă, acum o să înghiți tubul ăsta.
În regulă ? Deschide, deschide, deschide.
- În regulă, haide. - Nu ne mușca. Încercăm să te ajutăm.
- Relaxează-te. - Haide, înghite. Înghite.
- Haide. Știu, știu. - Încercăm să te ajutăm.
Înghite ăsta cu totul. Nu, nu mușca din el. Nu mușca.
Înghite. Emily, haide. Înghite.
- Relaxează-te. A mers. - Foarte bine.
Gata. S-a făcut.
S-a făcut. Ține.
Acum o să... Haide.
...turnăm niște lichid în stomacul tău.
Deci cred că încerc să-ți spun că...
am făcut de două ori mai multe decât am spus că am făcut.
Ce-i cu mama ta ?
Spunea mereu: mărită-te.
Mărită-te cu cineva mare.
Și de aceea mi-a pus numele de Lady.
Te-a botezat Lady ?
Lady Goodman ( Doamna Om Bun ).
Lady Goodman... e minunat.
Acum îmi știi toate secretele. Mă ai la mână.
Ne revedem în lumea reală.
Îți mulțumesc, William Miller.
Doamnelor și domnilor, bun venit la Eastern Airlines servicii non-stop...
în direcția San Diego.
În vederea pregătirii pentru decolare...
am vrea să vă rugăm să stingeți toate obiectele aprinse...
și să readuceți măsuțele rabatabile pe poziția...
Îmi puteți acorda puțină atenție, vă rog ?
...că centurile sunt închise corect.
Și memorați unde sunt ieșirile de urgență.
De ce nu te-ai întors la petrecere noaptea trecută ? A apărut Bob Dylan.
A stat la masa noastră cam o oră și ceva, așa e, Dick ?
- Mda. - Am pălăvrăgit.
Bob Dylan la nenorocita noastră de masă. M-am uitat după tine.
- Aveam de gând să i te prezint. - Ce-ai pățit noaptea trecută ?
E o poveste lungă.
Peggy Sue, Peggy Sue
Drăguță, drăguță, drăguță, drăguță Peggy Sue.
Bună, sunt Craig, pilotul.
Se pare că suntem la marginea acelei furtuni cu descărcări electrice...
- ...de care am tot fugit. - O, Dumnezeule.
- Descărcări electrice ? - Așa că legați-vă strâns centurile.
- O să facem tot ce putem aici. - Rock'n'roll.
N-ar trebui să fim aici.
- Dumnezeul meu ! - Ușor, puiule !
Doris, ne e dor de tine !
În regulă, ascultați aici. O să încercăm să aterizăm la Tupelo.
- Am găsit un câmp pe care să aterizăm. - Un câmp ?
Nu pot să respir, omule.
O să fie o aterizare cam dură, dar ar trebui să nu pățim nimic.
Țineți-vă bine acolo, și vă scoatem noi din asta.
Toată lumea zice că e o încântare să fii aici, sus.
- Tocmai ne-a spus că o să murim. - O să murim ?
...cât și pe Pământ...
Încerc să-l mențin, dar blestematul nu vrea să...
O, Dumnezeule !
Dacă e să se întâmple ceva... Poate că n-am spus-o niciodată îndeajuns.
Vă iubesc pe toți.
Am lovit o dată un om în Dearborn, Michigan. L-am călcat și am fugit.
L-am călcat și am continuat drumul. Nu știu dacă trăiește sau a murit...
...dar îmi pare rău.
Nu trece zi fără să-i văd fața.
O, Dumnezeule !
Uite, și eu vă iubesc pe toți. Sunteți ca o familie pentru mine.
Mai ales de când Marna m-a părăsit. Și ascultați aici prieteni...
vreau să aflați că, dacă am luat un dolar-doi în plus ici și colo...
e doar pentru că am știut că-l meritam.
- Mda. M-am culcat cu Marna, Dick. - Și eu.
Am așteptat până când v-ați despărțit, dar și eu am făcut-o.
M-am culcat deasemenea și cu Leslie, când voi vă certați.
- Te-ai culcat cu Jeff ? - Mda, dar n-a însemnat nimic.
A fost în vara în care hotărâsem să ne eliberăm de orice reguli.
Și mai spui că mă iubești !
Nu te iubesc, omule. Nu te-am iubit niciodată.
Niciunul din noi nu te iubește.
Acționezi peste capul nostru. Întotdeauna ai făcut-o.
În sfârșit, adevărul.
Te-ai menținut deasupra noastră, ca și cum s-ar putea să pleci.
Ca și cum am fi norocoși că te avem. Și a trebuit să suportăm asta, omule.
A trebuit să te suport.
Și acum s-ar putea să mor tot cu tine, și asta nu e cinstit deloc.
Vă rog, ajunge !
Și încă te iubesc, Leslie.
Nu vreau să mai aud nimic. Gura, Jeffrey !
- Se întâmplă totul. - Ce naiba !
- Orice s-ar întâmpla, Bebe, ești mort. - Nu-ți face singur dreptate, Russell.
Nu acum, omule.
Tu te culcai cu Penny, nenorocita aia de "groupie"...
de vara trecută până mai ieri.
De ce nu-i spui lui Leslie asta ?
- Gura ! - Plec !
- O să te omor ! - Plec !
"Groupie" aia ?
A fost o Band Aid. Și chiar iubea formația voastră.
Iar voi toți v-ați folosit de ea.
Cu toții. V-ați folosit de ea și ați aruncat-o deoparte.
Era să moară noaptea trecută, când voi erați cu Bob Dylan.
Băieți, vorbiți mereu despre fani fani, fani.
Ea a fost cel mai mare fan al vostru.
Iar voi ați îndepărtat-o.
Și dacă nu puteți să vă dați seama, asta e problema voastră cea mai mare.
Și o iubesc ! O iubesc !
La naiba !
Sunt...sunt homo !
Slavă Domnului, suntem în viață ! Suntem în viață ! O să scăpăm !
- Am ieșit la cer limpede. - Dulce ușurare !
Dulce viață ! Aleluia, Sfinte Doamne !
Am reușit ! Trăim !
Scrie ce vrei tu.
Ești William Miller ?
- Mda. - Măi să fie.
Nu s-a întâmplat nimic ? Adică, după 600 de dolari duși pe note de plată ?
N-ai nimic înregistrat pe bandă cu Russell Hammond ?
Și pe unde ți-ai pierdut vremea ? Ce aveai de gând să scrii ?
Pentru că asta arată a ceea ce au vrut ei să scrii.
În mod evident ai văzut mai multe decât cele scrise aici.
- Trebuie să se fi întâmplat ceva. - Hai să trecem la coperta cu The Who.
Bun, pentru că o să-mi ia trei zile ca să închei de cercetat astea.
Totul e scris de mână pe bucățele mici de hârtie.
- E răsuflată. - Le zic femeilor "puicuțe".
- Ca femeie, nu-mi place asta. - Vrei ca lor să le placă.
- Știu că e chestie neesențială. - Se întâmplă.
- E deranjant. - Ben ! Mi-ai spus să trimit ce am.
Nu e terminat. Lasă-mi noaptea asta să lucrez la el.
Omule, te-ai împrietenit cu ei.
Vezi, prietenia e pileala pe care ți-o toarnă...
pentru că vor să te îmbeți și să te simți drept unul de-al lor.
Ei bine, a fost distractiv.
Pentru că te fac să te simți tare.
- Și, eu te-am văzut. Nu ești tare. - Știu.
Chiar când am crezut că eram, știam că nu eram.
Pentru că suntem slabi.
Cât timp femeile vor fi mereu o problemă pentru tipi ca noi...
cea mai mare parte a artei din lume se va confrunta cu aceeași problemă.
Oamenii care arată bine... n-au coloană vertebrală.
Arta lor nu rezistă niciodată.
Ei pun mâna pe fete, dar noi suntem mai isteți.
- Mda, acum pot să pricep asta. - Pentru că arta adevărată se bazează...
pe, știi tu, vină și dor...
și, știi tu, dragostea deghizată în sex...
și sex deghizat în dragoste.
Hei, hai să recunoaștem. Ai avut un subiect greu.
Mă bucur că ai fost acasă.
Întotdeauna sunt acasă. Sunt slab.
- Și eu. - Te descurci de minune, știi ?
Singura monedă de schimb în lumea asta falită...
e ceea ce împarți cu altcineva atunci când ești slab.
Ascultă, am un sfat pentru tine...
și știu că tu crezi că tipii ăștia sunt prietenii tăi...
dacă vrei să fii un prieten adevărat pentru ei...
fii cinstit și nemilos.
"Zbor la mare înălțime peste Tupelo, Mississippi"...
"cu cea mai tare trupă a Americii"...
"și suntem pe cale să murim cu toții."
- Sumbru, plin de viață. - Da, da, și devine și mai bun.
- S-au întâmplat toate astea ? - O să sun să pună ghilimelele.
Sfinte Sisoe ! Tocmai am vorbit la telefon cu Rolling Stone.
M-au sunat și pe mine. Ce folosește ?
Totul... folosește totul. Aceasta, după cum zice redactorul.
Și ce ?
"Și ce" ? O să apărem ca niște amatori...
...o formație mediocră care încearcă să se agațe de succes...
...geloși și certăreți și pe cale să ne despărțim.
Am fost niște bufoni.
"Rock'n'roll-ul poate salva lumea" ?
"Puicuțele sunt minunate" ? Parcă aș fi o "sculă".
- Așa și ești. - N-am zis niciodată asta.
Poate că nu ne vedem singuri așa cum suntem cu adevărat.
Să fie oare așa de greu să ne facă să arătăm mai bine ?
Puștiul ăsta te-a văzut băut, strigând "Sunt un zeu de aur" de pe acoperișul unui fan.
L-au folosit ca să ne nenorocească. Probabil că o să apari pe copertă.
Stai așa. N-am zis niciodată "Sunt un zeu de aur".
Sau am zis ?!
N-a fost niciodată o persoană oarecare. A fost un ziarist !
E fenomenal, William, ca să fiu cinstit cu tine.
E sofisticat, inteligent. Va trebui să tăiem doar vreo două ilustrații.
Mama lui Jeff Bebe ne-a trimis deja o cutie de pantofi plină cu fotografii din copilărie.
- A trimis ? - Dar o să arate într-adevăr fantastic.
Formația tocmai a negat 90 la sută din poveste. E o invenție.
N-ai fost cinstit. Și mai rău, ne-ai făcut să pierdem timpul.
Ați vorbit cu Russell Hammond ?
Russell Hammond este acela care a negat.
- Stați o clipă. - A negat.
Ieșim cu The Who. Manuscrisul e la mine în birou.
E doar un fan oarecare. La ce te așteptai ?
Deci, oricum, pune bucățile astea două....
Așteptați !
Acesta e fratele meu.
- Mă bucur să te întâlnesc în sfârșit. - O zi bună.
Băieți, vin mai târziu.
Cred că e nevoie de mine aici.
Ne mai vedem.
Arăți îngrozitor, dar e minunat.
Îți trăiești viața.
Ai scăpat de mama.
Hei, o să-mi iau liber.
Hai să pornim în aventură împreună... tu și cu mine...în sfârșit.
Oriunde vrei să mergi, oriunde în lume.
Nu asta e părerea mea despre distracție.
- Du-mă doar la mine în pat. - Mă descurc eu cu ea.
Te iert.
Nu mi-am cerut scuze.
Am plecat de-aici.
- Hei, Sapphire. - Hei, băiete.
- Urăsc despărțirile. - Și eu.
Penny e bine ?
Incidentul cu somniferele ? Ei bine, n-a fost prea plăcut.
Ar fi putut să moară.
Știi, i-am spus mereu să nu lase prea mulți băieți să se îndrăgostească de ea.
Bănuiesc că m-am înșelat. Unul din ei a ajuns să-i salveze viața.
Ce-ți pasă ? Adică, știm cu toții ce-ai făcut pentru el.
Adică, știe toată lumea.
Chiar și Penny Lane.
Ce mai faci ?
Îți vine să crezi cum sunt fetele astea noi ?
Nici una nu folosește anticoncepționale, și mănâncă toată fripura.
Adică, nici măcar nu știu ce înseamnă să fii fan.
Știi tu, să iubești sincer o prăpădită de piesă muzicală, sau o formație...
încât să te doară sufletul.
Sunt Russell. Nu închide.
Nu prea pot vorbi pe moment. Sunt într-o cameră plină cu oameni.
De fapt, sunt singur.
N-o să mai sun, promit.
Dar simt nevoia să ne vedem față în față...
pentru că niciodată nu sunt așa de bun ca atunci când ești tu aici...
și mă pot vedea singur așa cum mă vezi tu.
Și îmi pare rău. Dacă am putea să ne vedem și să găsim ceva timp să discutăm...
Hai să ne spunem toate lucrurile pe care nu le-am spus niciodată.
Dă-mi adresa ta.
Vin la tine...
...în clipa asta.
Ai un creion ?
Sunt Russell Hammond.
Deci acesta e celebrul Russell Hammond.
Intră.
- E acasă ? - Cine ? Anita ?
- Unde mă aflu ? - Bună !
Știi, când am vorbit, am simțit că am realizat o conexiune.
Omule !
Fiul meu este foarte important și pentru mine...
și cred sincer că îi datorezi niște scuze.
- Apreciez faptul că ai venit aici. - Nu, nu, sunt de acord...
...doamnă.
Încă mai există speranță pentru tine, Russell.
Ei bine...
Deci aici e locul... unde doarme Dușmanul.
Știi, cred că amândoi am vrut să... fim împreună cu ea.
Iar ea a vrut ca noi doi să fim împreună.
Ar trebui să o suni.
Amândoi locuiți în același oraș.
- Chiar crezi că ar trebui ? - Da.
Fata aia ține cu adevărat la tine.
Omule, niciodată nu i-am aflat numele adevărat.
Am sunat la tine la revistă...
și le-am spus adevărul.
Habar n-am ce-or să zică de chestia asta...
dar le-am spus că fiecare cuvânt scris de tine era adevărat.
O să facem interviul încă o dată.
Deci, Russell...
...ce-ți place la muzică ?
Aș începe cu...
...TOTUL.
- Bilete ! - Cât face ?
Maroc. Un loc la fereastră, vă rog.
STILLWATER de WILLIAM MILLER
S F Â R Ș I T
Traducerea și adaptarea V I O R E L 2 0 0 2